25 
lastageplatser, men hade generaltullarrendesocietetens 
samtliga ledamöter i det utlåtande de avgivit sökt bestrida 
staden denna förmån. De hade framhållit, att de ifråga- 
varande orterna voro stadens privilegierade marknads- 
platser, och hade K. M:t genom förordning av den 3 okt. 
1743 tillagt Finlands städer endast porttullen, varemot 
den utom städerna fallande tullen i enlighet med kolle- 
giernas skrivelse ‘till landshövdingarna i Finland tillhörde 
kronan och generaltullarrendesocieteten. Emellertid nämn- 
des dessa platser ej bland marknaderna i stadens funda- 
tionsprivilegier, de funnos icke nämnda i några publika 
skrifter, ej heller nyttjades de till någon viss tid, utan voro 
blott inrättade till allmogens bekvämlighet vid varornas 
nedfraktande. De voro sålunda av helt annan beskaffen- 
het än sedvanliga marknader, ehuru tullen uppbars för 
de varor, vilka därifrån utskeppades till andra orter. Då 
Gamlakarleby ansenligt lidit genom branden 1742 och 
ytterligare ruinerats genom krigen, anhöllo magistraten 
och borgerskapet att, utöver vad staden under frihets- 
åren njutit, erhålla de vid dessa nederlagsplatser under 
de senare åren influtna tullmedlen. 
Härmed är redogörelsen för de memorial rörande fri- 
hetsåren, vilka inlämnades av städerna, avslutad, och 
övergår jag nu till de aktstycken, vilka innehålla lands- 
bygdens krav på förlängda frihetsår. 
36 
Invånarna i Kymmene härad hade utan tvivel fått 
lida mera under kriget än de flesta av landets övriga be- 
folkning. Jag skall på denna grund jämförelsevis vidlyftigt 
återgiva innehållet i det memorial, som på häradets väg- 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
