97 
- I 
rande och till skogen bragta egendom, ja kläderna från 
kroppen dem avhänta av fiendens strövande omilda 
»Cassakiska och Calmusska partier», utan även deras över- 
blivna dragare och alla andra kreatur till det yttersta 
borttagna. Härigenom förlorade de på en gång frihet, 
kläder och föda samt vanliga näringsmedel och sårades 
med deras fattiga hustrurs och barns gråt och klagorop 
samt försattes under fiendens tvång i djupaste elände 
och fattigdom, så att de, vilka hade lyckan att undslippa 
svärdet, måste därefter föda sig dels med »öfwernaturlig» 
spis, dels med bettlande på andra orter, där fiendens fram- 
fart varit skonsammare. Detta tillstånd varade ej blott 
under ryska överväldet utan ock därefter. Därtill kom, 
att där konungens och fiendens arméer på 2 stora vägar 
vid Anjala och Lill-Abborfors utom andra bivägar tågat 
fram, alla åkrar och ängar med 1742 års frukt och gröda 
förstördes och jorden genom matmullens blandning med 
bottenleran blev ofruktbar. Hägnader och många hus- 
tak brändes, dörrar och fönster sönderslogos. I brist på 
hästar, boskap och säd hade detta ej ännu under de första 
åren efter freden kunnat ersättas, 1 synnerhet som dyr 
tid tillstött och arbetsfolket smittats av krigsfolket och 
1 stort antal dött. Dessutom hade deras tid upptagits av 
arbete vid allmänna byggnader och anläggandet av nya 
vägar samt iståndsättandet av traktens alltför talrika 
gamla vägar. Detta öde hade ej träffat några få, utan alla, 
och långt överstigit medbrödernas lidanden i avlägsnare 
finska trakter. Häradets befolkning bodde närmast ryska 
gränsen, vilket var en ej ringa olägenhet, och om »någon 
ändring» skulle ske, skulle nya svårigheter uppstå. Den 
bad därför om ökning av friheten, och att de, som 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
