lago sa nära rusthallen, att dessa därav kunde hava något 
gagn. Sålunda kunde saken bast avhjälpas utan svarig- 
het för kronan, då man besinnade, huru sällan sådana 
hemman köptes till skatte i Finland. 
Även från Åbo län inlämnades talrika ansökningar 
om understöd. Så framhöll Per Persson från Lamkäle ! 
i Kimito,? att befolkningen i Kimito lidit mera än i 
länets övriga socknar. Bl. a. hade de av ryssen plågats 
med att anskaffa plankor och annat virke för de ryska 
galérbyggnaderna. I egna skogar måste de fälla träden, 
med egna dragare nedsläpa dem och med egna fartyg 
och båtar framskaffa dem till Åbo. Skogarna hade där- 
igenom Ödelagts och hemmanen råkat i vanhävd. Det 
oaktat glömde invånarna ej sin rätta överhet, utan när 
den svenska galéreskadern om våren 1743 anlände, sökte 
de, som amiral Falkengren kunde intyga, på allt sätt visa 
nitiska prov. Detta hade till följd, att ryska regeringen 
ditsände ett regemente med befallning att med mord och 
brand härja hela socknen. Dock hade detta hindrats 
genom ett pardonsbrev från general Keith, men en del 
socknebor, som flytt, hade likväl fått sina hemman öde- 
lagda av fienden. Befolkningen i Kimito anhöll därför, att 
envar som lidit skada och mist all sin egendom, skulle få 
någon »reparation» eller tillökning av frihetsåren. 
I ett gemensamt memorial? vände sig Matts Mattson 
från Kyro, * Erik Mattsson från Nykyrka, Anders Anders- 
1 I bondest. prot. av 16 sept. 1746 står Lamkulla. 
2 F, D. handl. n:o 44. Odat. Inl. 20 jan., avg). 2 apr. 1747. 
3 F. D. handl. n:o 77. Odat. Inl. 20 jan., föreh. 2 apr., avg]. 21 
maj 1747. 
* I bondest. prot. 16 sept. 1746 kallas han Matts Mattsson Ollila 
Bidrag t. känned. af Finl. 
