47 
löpte sig till 268 643 d. 13 öre kmt., medan staden under 
frihetsaren tillgodonjutit endast 22 871 d. 30 öre kmt.! 
Deputationen föreslog pa denna grund, att Helsingfors 
skulle erhålla ytterligare 3 frihetsar pa samma villkor 
som förut. Emellertid kunde kronan ej undvara tullmed- 
len. Dessa borde därför, sedan till staden återburits, vad 
den under frihetsåren därav avstått, åter tillfalla kronan. ? 
Även detta förslag bifölls av ständerna.? 
Utom Borgå och Helsingfors ansågs även Gamlakar- 
leby böra komma i åtnjutande av förlängda frihetsår.? 
Deputationen fann, att staden borde erhålla den ersätt- 
ning som den förbehållit sig, då den avstod från en del av 
de beviljade förmånerna under frihetsåren.? För eld- 
skadan kunde endast de, som verkligen blivit lidande, få 
ersättning, medan sjöskadan däremot icke kunde ersättas. 
Dock borde staden under 3 år, alltså t. o. m. 1749, vara 
befriad från alla ordinarie och extraordinarie kronoutskyl- 
der, bevillningen dock undantagen. Den del av bakugns- 
penningarna samt tull- och accismedlen, som kunde över- 
skjuta den ersättning borgerskapet i sin helhet hade att 
fordra i följd av att det avstått från dessa inkomster 
under frihetsaren, borde delas mellan dem, som lidit 
genom vädelden, i proportion till envars forlust.6 Vid 
ı F. D. prot. 2 maj 1747. 
cet Ds) bet. Sema 1747. 
> R. o. A. prot. 27 maj 1747 (XVI 5. 115); prästest. prot. 5 juni; 
borgarst. prot. 20 maj; bondest. prot. 26 maj 1747. R. St. brev 15 
juni 1747. Civilexp. reg. 26 juni 1747. 
4 Se II s. 24 o. 44. 
Me ls: 5310. 57. 
° F. D. prot. 11 mars 1747. Ärendet förehades 25 nov. 1746, 5 
jan., 10 o. 11 mars, 2 apr. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
