= DR, 
49 
uttalade, att allmogen i Lohtea, Kalajoki, Gamlakar- 
leby, Pyhäjoki och Kronoby socknar vore förpliktad att 
handla pa Gamlakarleby, men staden hade tillåtit, att bön- 
derna fingo föra sina varor till ovannämnda platser, där 
varorna upplades i bodar, varifrån de vid öppet vatten 
utfördes. Någon handel idkades alltså ej, och bönderna 
skulle, ifall de ej finge föra varorna till dessa lastageplat- 
ser, vara tvungna att forsla dem till staden.! Härvid 
önskade Wetterbladh endast hava tillagt, att även Kri- 
stinestad hade rätt att handla med Kalajoki sockens all- 
moge. Även detta betänkande godkändes av ständerna.? 
Bönderna hade visserligen först avböjt betänkandet, 
men på borgarståndets rekommendation sedermera från- 
gått sitt beslut. 
Även Uleåborg kom i åtnjutande av förlängda fri- 
hetsår. Vanligen innehålla de till deputationen inlämnade 
besvären endast i allmänna ordalag avfattade klagomål 
över de utstandna lidandena och yrkanden pa ersätt- 
ning. För Gamlakarleby angivas visserligen förlusterna 
enligt den föranstaltade undersökningen och för Helsing- 
fors och Borgå, utom förlusterna, även vad dessa städer 
tillgodonjutit under de förflutna frihetsåren, men upp- 
gifterna äro tyvärr ej så beskaffade, att man kunde få 
någon föreställning om proportionen mellan förlusterna 
och den slutliga ersättningen. I avseende a Uleåborg 
gestaltar sig saken lyckligtvis annorlunda, varför jag 
1 F. D. prot. 23 maj 1747. Ärendet förehades den 25 nov. 1746, 
5 jan., 15, 23 0. 25 maj 1747. Bet. dat. 25 maj 1747. 
2 RB. o. A. prot. 5 nov. 1747 (XVII s. 27); prästest. prot. 5 aug, 
bor garst. prot. 27 maj o. 2 juni; bondest. prot. 27 maj o. 2 juni 1747. 
R. St. brev 25 nov. 1747. Civilexp. reg. 4 dec. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 4 
