AD 
Il 
Beträffande landsbygdens krav pa förlängning av fri- 
hetsären uttalade sig deputationen i samma riktning som 
rörande städernas. Endast i undantagsfall beviljades en 
förlängning, utan anmodades de sökande att efter laga 
undersökning vända sig till vederbörande myndigheter. 
I det hela taget beviljades flera av städernas än av lands- 
bygdens ansökningar, måhända emedan de summor det 
gällde voro mindre. 
Innan jag går att giva en framställning av deputatio- 
nens beslut rörande ökade frihetsår, bör jag omnämna, 
vilken ståndpunkt deputationen intog gentemot regerin- 
gens genom Ehrenmalm företagna jämkning av de fri- 
hetsår riksdagen beviljat. Att en sådan jämkning ej skulle 
få passera oanmärkt borde för vederbörande på förhand 
varit klart. I $ 11 av kammarkollegiets riksdagsberättelse !, 
som av kammar-, ekonomie- och kommersdeputationen 
tillställts finska deputationen, redogör kollegiet för orsa- 
kerna till regeringens beslut att sända Ehrenmalm till 
Finland och framlägger en berättelse om resultatet av 
hans expedition. ? 
Dessutom anlände även det utlåtande, som av krigs- 
och kammarkollegierna samt statskontoret avgavs över 
v. landshövding Ehrenmalms skrivelser av den 22 och 29 
nov. samt 6 och 18 dec. 1744.? 
befriade eller själva hade större kyrkoreparationer. De fattigaste borde 
även undantagas. Dessutom skulle alla ståndspersoner besökas med 
stamböcker. R. St. brev 14 dec. 1747. Civilexp. reg. 7 jan. 1748. 
’ Aktstycket saknas bland handlingarna, finnes återgivet i F. D. 
prot. 21 nov. 1746. 
2 Se Is. 49. 
3 F. D. handl. n:o 79. Dat. Sthm 24 jan. 1745. Inkom 21 maj 
1747. Se I s. 59. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
