69 
augmentsräntor icke givits, ehuru rusthällarna under 
flere ar helt och hållet fått undvara sådana, varför en 
sådan ersättning ej heller nu borde beviljas. 
Deputationen fattade i ärendet följande beslut: 1:0. 
De kronorusthåll, som efter kriget varit i ödesmål, skulle 
erhålla skatterätt. 2:0. Skatte- och säterirusthåll skulle, 
om det visade sig nödigt, erhålla förskott av kronan till 
rustningens uppsättande, utan att någon viss tid för 
aterbetalningen förelades dem. 3:0. Anhållan om skatte- 
rätt på augmentshemman förkastades, då ju rusthållarna 
redan enligt § 3 av förordningen om skatteköp av den 19 sep- 
tember 17231 hade förmånsrätt vid skatteköp av aug- 
mentshemman. Rikets tillstånd tillät dessutom icke ett 
sådant medgivande. 4:0. Vad de förlorade augmentsrän- 
torna vidkom, anslöt sig deputationen till kollegiets 
yttrande, att rusthållarna icke haft nämnvärda kost- 
nader för rustningen under frihetsåren och dessutom 
mestadels fått halva räntan. ? Allmogens fullmäktige 
reserverade sig emellertid och biträdde Gods’ förslag be- 
träffande erhållande av skatterätt, varjämte de ytterligare 
önskade erhålla något understöd till rustning åt de ruine- 
rade rusthållarna.? Deputationen hade sålunda i huvud- 
sak ställt sig på samma ståndpunkt som kammarkollegiet. 
Ärendet slutbehandlades icke av stånden ?, sannolikt eme- 
dan delvis samma frågor förehades iettannatbetänkande.? 
1 Se Modée I s. 386. 
? F. D. prot. 3 juni 1747. 
3 F. D. bet. 9 juni 1747. Ärendet förehades 18 o. 23 febr., 5 
mars, 6 maj, 3 o. 9 juni 1747. 
* Exped. dep. prot. 13 apr. 1748 (sid. 329 bl. koncepten i slutet av 
bandet). Borgarst. remitt. ärendet till S. U., medan bondest. biföll bet. 
milles 097: 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
