= 
76 
endast, då de voro utom sitt eget län. Slutligen hade de ju 
fått 1/, förhöjning pa den del av lönen, som de icke erhöllo 
in natura. Efter förra kriget hade ersättning givits en- 
dast efter kronovärde, och officerarna hade därtill ännu 
fått vänta på denna ersättning. Infanteriregementena hade 
nu dessutom den fördelen, att den tiondespannmäl, som 
1743 och 1744 bort tillfalla kronan, emedan de då voro 
på värvad stat, lämnats dem och beräknats till endast 
3?/, d. smt. tunnan. Kollegiet hade ansett sig ännu böra 
tillägga, att de båda skånska kavalleriregementena samt 
Bohusläns och Jämtlands dragoner endast hade lön efter 
staten och kronovärdering utan förvandling. Dalrege- 
mentet hade en ganska liten förvandling på kolräntan och 
måste tåla, att allmogen till följd av missväxt löste större 
delen av spannmålen med 3 d. smt. tunnan. Vid Väster- 
bottens regemente hade över- och underbefäl ingen 
tiondespannmal utan endast hemmansräntor, och vid 
Södermanlands regemente hade korpralerna och de ge- 
mene den allena. På dessa grunder kunde kollegierna och 
statskontoret ej tillstyrka officerarnas anhållan. I hän- 
delse av bifall vore man dessutom nödsakad att göra om 
uppbördsräkningar och likvidationer. 
Deputationen fann. att kollegierna blandat ihop tvenne 
alldeles olika saker, nämligen frågan om 1:0 regementenas _ 
avlöning och 2:0 huru räntegivarna skulle förmås att 
något understöda staten under frihetsåren. Deputationen 
ville behandla dem skilt för sig. 
1:o. Enligt regeringsformen och andra grundlagar 
borde envar fa sin lagliga lön: kunde detta icke ske, hade 
han att fordra fullgod ersättning, och såsom sådan be- 
traktades värvad lön. Under de tvenne sista krigen hade 
Bidrag t. känned. af Finl. 
