18 
miedeputationen ville bifalla till att lönerna med det 
snaraste måtte utdelas, ty eljes skulle bitterhet alstras. 
Från dessa löner borde dock avdragas, vad de sökande 
erhållit av kronotionde eller andra räntepersedlar, enligt 
vart års markegång. 
2:0. Beträffande jämkningen av frihetsaren! och 
§ 11 i kammarkollegiets riksdagsrelation vore mycket att 
säga. Förslaget hade antagits utan tillräcklig undersôk- 
ning av förhållandena i landet. Kollegierna hade helt 
enkelt ansett de senare influtna berättelserna angående 
landets tillstånd tillförlitligare än dem, som till riksdagen 
avgivits, och togo det besynnerliga steget att föreslå 
ändring i vad riksens ständer fastställt. Överste Gunter- 
feldt, som bestridde landshövding Gyllenstiernas berät- 
telse, hade blott rest från Tenala till Helsingfors. Lands- 
hövdingarna Yxkull, Creutz och Ladau hade troligen ej 
varit mycket utom sina residenser. Deputationens leda- 
möter däremot och manga andra kunde intyga, att lan- 
dets tillstånd vid evakuationen varit dåligt. Akrarna 
måste ju besås för att icke invånarna skulle svälta ihjäl, men 
i bruk hade de icke varit. Befolkningen hade icke ens ännu 
riktigt repat sig, ehuru skörden 1744 och 45 varit utmärkt 
och 1746 någorlunda tillräcklig. Att invånarna kunde 
betala hälften av utskylderna bevisade icke deras välstånd . 
utan deras trohet, som ej annat än i högsta nödfall borde 
sättas på sådant prov. Då de emellertid förklarat sig 
nöjda med avtalen, kunde dessa få äga bestånd. 
3:0. Dragonregementets och adelsfanans officerare 
hade genom frihetsåren förlorat 1/, hästehemmansräntan. 
Se I s. 48 ff. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
