79 
Kollegierna hade i anledning därav föreslagit, att de 
skulle fa ersättning efter kronovarde men med avdrag av 
den 1/, förhöjning, som redan tilldelats dem pa den andra 
hälften av räntan. Deputationen hänvisade härvid till 
vad som förut sagts och föreslagits, nämligen att office- 
rarna skulle få sin lön på värvad stat; då skulle ju häste- 
och fördelshemmansräntorna tillfalla kronan. 
4:0. De i Finland kvarblivna fruarna till officerare, 
vilka 1742 kommit över till Sverige, eller dessa officerares 
fullmäktige hade i Finland uppburit lantlönen för 1742. 
Deputationen ansåg kollegiernas bifall till att den borde 
betraktas såsom skänk av ryska kronan och ej beräknas, 
vara överensstämmande med billigheten. Men de offi- 
cersänkor, som av ryska styrelsen fått nådår, borde icke 
få dem en gång till. 
$ 3. Boställena borde naturligtvis även vara fria 
från räntor under frihetsåren, ty dessa voro ju allmänna. 
Att överste Gunterfeldt funnit sitt boställe Raseborg väl 
bibehållet, berodde på att en lagman Zimmerman fått 
det sig förlänat av ryska styrelsen. Andra boställen hade 
däremot nog fått både betala gärder och mottaga inkvar- 
teringar. Under frihetsåren borde innehavarna natur- 
ligtvis svara för byggnaderna och egendomens hävd, så- 
som på andra kronohemman var brukligt. De, som efter 
kapitulationen kommit till Sverige och efter freden syssel- 
satts med de finska regementenas transport till Sverige 
och marsch till Skåne och Bohuslän, borde dock vara fria 
från ansvar 1 detta hänseende och även fria från ränta, 
kronotionde och andra utskylder under åren 1742—43. 
Om boställena under kriget avbränts, borde de istånd- 
sättas av kronan, och likaså de, som efter indelningen 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
