80 
bevisligen ej blivit istandsatta. Detta borde ske efter 
1681 ars husesynsordning och 1684 ars reglemente, var- 
jämte innehavarna under tiden borde erhålla inkvarte- 
ringspengar. j 
Deputationen kunde ej heller gilla kollegiernas förslag, 
att boställsinnehavare och landbönder skulle för skjutsar 
och gärder gottgöras med de räntor, som ej blivit dem be- 
räknade under de två år, då de antingen förblivit i landet 
eller i Sverige uppburit sin lön av kronan. Lönen hade 
de för sin tjänst, och friheten borde de få tillgodonjuta 
som alla kronohemmansåbor. 
§ 4. Efter frihetsårens slut borde boställsinnehavarna 
naturligtvis själva hava inseende och förvaltningen över 
sina loningshemman och räntor. Kollegierna hade här- 
emot intet annat haft att invända, än att boställsinneha- 
varna borde hava regementsskrivarnas uträkning av vad 
de hade att uppbära. Detta fann dock deputationen vara 
onödigt, då de borde få värvad lön. Paragrafens avfatt- 
ning förefaller mig något dunkel. Deputationen avser 
måhända de under frihetsåren icke infordrade räntor, 
vilka officerarna ännu kunde hava att kräva. 
§ 5. K. M:ts resolution av 9 nov. 1743, att alla in- 
vanare borde fa samtliga de förra årens restantier efter- 
skänkta, var sa tydlig, att den ej borde kunna giva anled- 
ning till misstolkning. Den överensstämde med ständernas 
skrivelse av 12 sept. 1743.1 Vad det oaktat uttagits, 
borde återställas. Denna paragraf ändrades sedermera 
därhän, att allt skulle få förbliva vid det gamla. De vid 
riksdagen närvarande finska officerarna förklarade näm- 
1 Se I s. 93 o. 100. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
