90 
långt betänkande ! om ovanrelaterade ansökningar. Till 
först redogöres för frågans behandling vid föregående 
riksdag ? och för sekreta utskottets beslut i denna ange- 
lägenhet. Utskottet hade uttryckligen framhållit, att de 
ifrågavarande understôden borde betraktas såsom för- 
skott från kronan. Då detta förskott emellertid för mån- 
gen varit långt ringare, än vad han betingat sig i orten, 
så skulle honom framdeles ej förmenas att efter fredsslutet 
hos sina principaler utsöka det felande beloppet. Det för- 
skott kronan gjort borde likväl först infordras. De erfor- 
derliga summorna skulle tagas av extra utgiftsmedlen; 
dock skulle det som räddats av Fredrikshamns eller andra 
finska städers avlöningskassor främst användas för dessa 
städers fullmäktige. Detta allt hade K. M:t godkänt och 
givit statskontoret befallning att därom draga försorg 
genom brev till landshövdingarna i Finland. 
Statskontoret hade inalles utassignerat 19 143 d. 28 ö. 
16 p. smt och efter freden till alla landshövdingarna i 
Finland och Österbotten sänt extrakt över de medel 
fullmäktige förskottsvis åtnjutit. Utskottet hade sålunda 
bestämt, att medlen skulle betraktas såsom förskott, 
vilket K. M:t genom reskriptet av 13 dec. 1742 tillkänna- 
givit statskontoret. K. M:t hade även genom ett annat 
reskript av 18 juni 1744 på konsistorii i Borgå föreställning 
om befrielse från återbetalningsskyldigheten yttrat. att 
berörda prästerskap ej kunde befrias; dock skulle de fat- 
tigare prästerna få tillstånd att efterhand betala sin del. 
1 F. D. handl. n:o 86. Dat. Sthm 23 apr. 1747. Ink. o. uppl. 
15 maj, avgj. 29 maj 1747. 
2 oe lies. 134 if. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
