101 
givna. Deputationen var ävenledes man om att ej üver- 
skrida sina genom instruktionen angivna befogenheter. 
Detta omdöme bestyrkes av att ständerna i allmänhet 
gillade deputationens förslag, även i sådana fall da de 
avveko fran kollegiernas. 
Av städerna erhöll endast ett mindretal den önskade 
förlängningen av frihetsar, nämligen Borgå, Helsing- 
fors, Gamlakarleby och Uleå, medan de övriga anvisades 
att efter laga undersökning med förnyad anhållan vända 
sig till vederbörande. Av landsbygdens enahanda ansök- 
ningar var det endast Karelens och Kymmene härads, som 
deputationen ansåg sig omedelbart kunna tillmötesgå, och 
åtminstone vidkommande Karelen skedde detta endast 
med tvekan. 
Den av Ehrenmalm genomförda jämkningen av fri- 
hetsåren ogillades på det högsta. Hade icke en känsla av 
det onyttiga i att uppehålla sig vid sådant, som ej mera 
kunde göras om, verkat hämmande, hade väl omdömet 
utfallit än strängare. Klandret riktades självfallet ej mot 
Ehrenmalm, utan mot styrelsen. Måhända bidrog denna 
jämkning emellertid i någon mån till att förmå deputatio- 
nen att föreslå en del skattelättnader för landet. Detta 
gällde i främsta rummet den vid riksdagen antagna bevill- 
ningen, vid vilken även löntagarnas intressen tillgodosågos. 
I sammanhang därmed står deputationens förslag rörande 
officerarnas avlöning under frihetsåren, ehuru det, såsom 
nämnts, ej av ständerna slutbehandlades. 
De i denna avdelning behandlade ärendena voro, huru 
mycken tid de än togo i anspråk och huru viktiga de än 
för ögonblicket kunde förefalla, icke av så genomgripande 
betydelse, som de, vilka i det följande skola skärskådas. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
