IUT 
de viktigaste åtgärderna till ett lands uppkomst vore 
att förse städerna med nyttigt borgerskap och landet 
med flitiga åbor och ymnig tillgång på tjänstefolk. 
Medan Sverige i dessa avseenden vore något så när väl 
ställt, var motsatsen fallet med Finland. Det gällde så- 
lunda att uttänka, huru detta land med minsta kostnad 
kunde bringas 1 det stånd, att det gagnade riket. 
Tillräckliga och nyttiga näringsmedel vore de vissaste 
förmåner, som inlockade utländskt borgerskap, handlande 
och hantverkare till landet. Av dem kunde sedan de 
inhemska uppövas i sina näringar. Författaren anser, 
att »Frijhet utj in- och uthgående Tull-afgifter och perso- 
nelle Uthlagor wore fuller härtill de säkraste hielpe Medel», 
men da rikets inkomster därigenom skulle förminskas, sa 
tvingade nödvändigheten att avstå fran denna åtgärd. 
Då likväl ett talrikt och förmöget borgerskap ganska 
mycket bidrog till utskeppningens tillväxt samt utrikes- 
handelns förkovring, så föreslår författaren följande utväg: 
Sedan under en följd av år ett medeltal av tullintäk- 
terna för ut- och ingående varor uti varje stapelstad i 
Finland uträknats, skulle allt det, som översteg denna 
summa proportionaliter det handlande borgerskapet »re- 
funderas». Denna frihet skulle till en början förunnas dem 
på 10 år. Under denna tid kunde bäst utrönas, vad genom 
denna eller andra utvägar kunde vinnas. Tullintäkten vore 
ju 1 varje tall antecknad och utvisade handelns tilltagande. 
Med ledning av den kunde sedan tulltaxan sänkas, då ri- 
kets inkomster likväl ansenligen skulle ökas. 
finnes emellertid ej något memorial underteckpat av honom. I F. D:s 
protokoll, på vilka S. tydligen stöder sig, avses F:s memorial till Fin- 
ska ekonomiekommissionen. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
