112 
Da handelns livliga rörelse ganska mycket grundade 
sig på hantverkens och manufakturernas tillväxt, så 
borde den del av manufakturfonden, som uppbars i Fin- 
land, användas för anläggande av nya och nyttiga verk 
därstädes. Därjämte borde alla främmande hantverkare 
alldeles frikallas från alla personella avgifter under en 
viss tid och allt efter deras större eller mindre nödvändighet 
understödas med förskott ur manufakturfonden. De 
hantverkare, som inflyttade från Sverige, kunde få er- 
lägga hälften av personella och borgerliga avgifter under 
lika lång tid. 
För att förse landsbygden med åbor och tjänstefolk 
vore det av betydelse, att de personer, som ville inflytta 
från de genom freden avträdda områdena, under 10 år 
skulle befrias från alla kronoutskylder. Samma förmån 
borde beviljas dem, som inflyttade från främmande länder. 
De åter, som ehuru födda i Finland, under 3 år varit borta 
därifrån, borde få åtnjuta hälften av förenämnda frihet, 
om de återvände. Samma förmån kunde från Sverige in- 
flyttade personer få. 
Tjänstefolket borde förhindras att självvilligt resa över 
till Sverige. Detta kunde ske genom att flytta tjänste- 
folkets stämmodag till den 1:sta januari, ty da var över- 
farten ej lika bekväm som nu, då den sammanföll med 
flyttningstiden i Sverige. Av stort gagn för åkerbruket 
vore, om det ständiga manskapet i Finland under fredstid 
icke droges till garnisonerna eller användes vid fästnings- 
byggnaderna m. fl. dylika arbeten. Därtill kunde folk 
tagas från de värvade regementena samt, om de ej räckte 
till, nya regementen, helst av utländskt folk, värvas. Sar- 
skilt borde man försöka få sådana, som hade kunskap i 
Bidrag t. känned. af Finl: 
