127 
skattlagd, hastade han att i stathallarens franvaro, lika- 
som det skett i andra socknar efter hans befallning, lata 
jämka mellan allmogen. Han befallde därför kaplanen 
Johan Mathesius i Pyhäjoki och Abraham Olofsson samt 
12 män, som då kunde vara tillstädes, att taga av den ena 
och lägga på den andra, så att mantalet bleve lika fullt 
som förut. 
Viceborgmästaren i Vasa Hind. Pipping behandlar 
ävenledes i sitt memorial! jordbruket i Finland. Han 
säger sig för någon tid sedan, då han bevistat ett av depu- 
tationens sammanträden, fått höra, att var och en fått 
avge påminnelser till Finlands bästa. Den excessiva dyr- 
heten i allt, som fordrades till kläder och uppehåll berodde 
på undervikt i handeln med andra riken. Bland andra 
orsaker till denna undervikt var den förnämsta jordbru- 
kets slätta tillstånd. — De hinder, som lago i vägen för 
jordbrukets förkovring borde undanrödjas. Dessa voro: 
1:0 Allmän okunnighet om jordens rätta brukande, skötsel 
och ansning. Beklagligt var, att så få vinnlade sig om 
insikt i naturkunnigheten. Det ansågs för gement att 
arbeta i jorden, men lovvärt att sysselsätta sig med en 
hop vetenskaper, som kittlade öronen och förnöjde lystna 
ögon utan att det ringaste gagna ett borgerligt samhälle. 
Tiden visste ej, varav jordens fruktbarhet berodde. Ung- 
domen borde strax vid skolorna och sedan vid akademierna, 
vilka voro reipublica seminaria, handledas mera till ve- 
tenskaper, som vore nyttiga för riket, på det att riket 
ju förr dess hellre finge tillgång på folk, som kunde föregå 
lantmannen med exempel i jordens rätta bruk och hjälpa 
honom med råd och dad. 
1 F. D. handl. n:o 7. Odat. Inl. o. uppl. 8 jan. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
