131 
Pipping föreslår, att varje helt hemman skulle insätta 4 
kappar råg, 2 kappar korn och så mycket havre, som de 
själva prövade nödigt. Om sedan nöden fordrade, finge 
de själva uttaga dem, men annars efter 2 eller 3 år byta 
ut dem mot ny. Ett sådant utbyte var dock ej nödigt 
förrän efter 7 eller 8 år, ty säden var överallt i Finland och 
Österbotten ritorr. Socknemännen skulle själva äga fri 
disposition över dessa förrådshus efter flertalets beslut på 
socknestugan eller annorstädes, där de överlade, och kro- 
nobetjäningen ej taga någon annan befattning därmed än 
lämna hjälp vid förrådens uttagande hos de tredskande. 
7:0. I Österbotten tillkom ännu ett hinder för jord- 
bruket genom att allmogen överallt använde hästar och 
icke oxar på åkern. I goda år, då smittosamma sjukdomar 
icke såsom nu utött boskapen, kunde man hos en bonde 
se 8, 9, ja ända till 12 hästar på stall. Emellertid kunde 
man föda 4 oxar för lika mycket som 3 hästar. Flera oxar 
lämnade dessutom mera gödsel till åkerns och ängens 
förbättring, och då de blevo gamla, kunde de användas 
till mat, vilket icke var fallet med hästen. — Pipping 
avslutar sitt memorial med en anhållan om förord för sina 
förslag hos ständerna. Om förslagen bleve genomförda 
skulle alla moln försvinna. 
Hastfehr framhåller i sin för övrigt föga originella 
promemoria ! 1:0 önskvärdheten av att Finlands revning, 
avmätning och kartläggning, som av finska ekonomiekom- 
missionen föreslagits, bleve genomförd. 2:0. Beträffande 
$ 3 i samma kommissions betänkande ? rörande försvars- 
verket i Finland trodde han, huru nödigt han än ansåg 
1 F. D. handl. n:o 53. Dat. 9 mars 1747. Inl. 2 apr. 1747. 
oc Ne 170. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
