150 
dighet att wanda sig till, nar de pa något sätt kunna oförrät- 
tade och fortryckta warda.» 
»Om Deputation herutinnan ar sa lyckelig att raka Riksens 
Ständers wälbehag, sa will Deputation genast inkomma med 
Projekt till instruction, hwad Oeconomie malen angar, 
men hwad Forswars werket beträffar, kunde det af Sek- 
reta Utskottet projecteras.» 
Sedan betänkandet upplasts, godkändes det av depu- 
tationen; dock förbehöll sig Browallius att än en gang 
fa genomgå detsamma, och Ehrenspetz önskade tillägga, 
att den. som utsågs till generalguvernör, borde vara kunnig 
i finska språket och nyligen hava givit prov på sin förmåga 
att kommendera armén. Följande dag föreslog Browallius, 
att den meningen i Serenius’ betänkande, som stadgade, 
att åtminstone ?/3 av akademins och Åbo hovrätts ledamö- 
ter borde vara infödda i Finland, skulle utgå, enär det 
vore betänkligt att alldeles stänga dörren för de svenske. 
Att han skulle haft någon annan invändning att göra mot 
betänkandet framgår icke av protokollen. Deputationen 
beslöt emellertid att bibehålla denna bestämmelse och 
dessutom tillägga, att även den återstående tredjedelen 
av nämnda inrättningars ledamöter borde vara kunnig 
i finska spräket.! Därmed var diskussionen rörande denna 
angelägenhet avslutad. 
Med en känsla av spänd förväntan skrider man till en un- 
dersökning av huru dessa anspråk upptogos i ständen. 
Redan innan betänkandet anlänt till adeln, hade frågan 
om inrättande av ett generalguvernörsämbete i Finland 
hunnit avgöras i ståndet?. I ett protokollsutdrag av den 
1 F. D. prot. 29 jan. 1747: 
2 R. o. A. prot. 31 jan. 1747 (XV s. 420 f. o. 425). 
Bidrag t. känned. af Finl. 
