155 
§ 42 av resolutionen pa allmogens allmänna besvär 1739! 
innehöll, att vid for övrigt lika meriter den, som vore 
det finska språket mäktig, skulle aga företräde vid besät- 
tandet av tjänster i Finland, hade såsom det var att vänta 
ej visat sig tillfyllestgôrande.? Obekantskapen med be- 
folkningens språk var naturligtvis ägnad att befordra äm- 
betsmännens godtycklighet och föröka de svårigheter, 
som Finland i likhet med andra från centralstyrelsen av- 
lägsna landsändar hade att utstå, trots de otvivelaktiga 
framsteg i förvaltningen, som under frihetstiden gjordes. 
Betänkandet antogs efter moget övervägande, och 
deputationen vidhöll även framdeles vid flere tillfällen 
sin ståndpunkt i dessa frågor.? Detta framgår bland 
annat även av att i slutet av det stora betänkandet rö- 
rande hushållningens upphjälpande en hänvisning till 
nyssnämnda betänkande skedde, varvid ytterligare be- 
tonades, att ett förverkligande av de däri uttalade önsk- 
ningsmålen vore ett oundgängligt villkor för Finlands 
framatskridande.* I samma anda uttalar sig deputationen 
även i sitt betänkande rörande ekonomieprofessuren vid 
Åbo akademi.? Likväl förefaller det mig, som om betän- 
kandet icke på samtiden gjort det intryck, som vi i våra 
dagar vore benägna att vänta. Denna slutsats drar jag 
av den omständigheten, att det tyckes hava behandlats 
med tämligen stort lugn såväl i deputationen som även i 
stånden. Hade motsatsen varit fallet, skulle detta åtmin- 
1 Modée II s. 1405. 
*Schybergson II s. 30. 
> Jmfr i detta avseende Koskinen s. 429. 
4 F. D. bet. 9 juli 1747. 
® F. D. bet. 20 aug. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
