160 
taga ärendet och därför remitterade det till stånden, 
under framhållande av att deputationens yttrande vore 
grundat på goda skal. Da protokollsutdraget sedermera 
upplästes i adeln yttrade sig Wrede själv till först. Han 
framhöll, att han icke hade någon del i detta projekt. och 
föreslog, att adeln skulle låta ärendet ga »sine laglige va- 
gar». Bleve han utnämnd, skulle han lyda K. M:ts befall- 
ning, men eljes i stillhet och ro förnöta sin övriga levnad. 
En livlig diskussion utspann sig i frågan. Alla talare voro 
ense om, att den föreslagna åtgärden vore ett intrång i 
konungens rättigheter, men a andra sidan framhölls, att 
Wrede var synnerligen lämplig till den ifrågavarande 
posten. I anledning av att det påpekats, att deputationen 
icke »bort giöra et sådant steg», framhöll Hökerstedt, att 
deputationen utan tvivel föranletts därtill av »at Allmo- 
gen ifrån orten så enständigt begiärt Baron Wrede, och 
han eljest icke är i det pas, at han. utan Riksens Ständers 
underdanige intercession, (icke) kunnat komma pa för- 
slag». Slutligen fattades följande resolution: R. o. A. för- 
klarade sig intet hava att paminna vid deputationens 
begäran, utan underställde »H. Maj:ts nadigste välbehag, 
at enligit Regeringsformen härom i nåder fôranstalta.»? 
I prästeståndet gav ärendet anledning till en rätt 
kuriös debatt. Då handlingarna i ståndet upplästs, hem- 
ställde superintendent Kiörning, huruvida det nu kunde 
vara tjänligt och för prästeståndet anständigt att bifalla, 
då Wrede vid riksdagens början nog bedrövat ståndet med 
ett memorial angående oinskränkt religionsfrihet. Biskop 
ı S. U. prot. 30 jan. 1747. 
? BR. 0. A. prot. 31 jan. 1747 (XV s. 23 £.). 
Bidrag t. känned, af Finl. 
