167 
kontoret kunde fa i uppdrag att utarbeta forslag till en 
instruktion. Direktören, antingen överdirektören ' själv 
eller den han föreslog, borde fa 3 3331/, d. smt om året 
för att avlöna en observator, en skrivare och andra nö- 
diga betjänte, medan varje lantmätare kunde i arvode 
erhålla 333 1/, d. smt. De, som förut hade lön, borde 
få behålla densamma, men de unga »ämnen», som ej hade 
sådan, borde nöja sig med detta lilla arvode och anse verk- 
samheten såsom en merit. I ett senare brev framhåller 
utskottet, att enligt lantmäterikontorets åsikt en del av 
Finlands och Sveriges ordinarie lantmätare jämte ett antal 
unga nybörjare kunde användas. Därjämte upplystes om 
att i Finland utom de 11 ordinarie lantmätarna funnos 3, 
som voro sysselsatta med uppgående av gränserna mellan 
hövdingedömena. 1 Regeringen verkställde besluten ge- 
nom brev till Faggot. v. Rosen och statskontoret. ? 
1 S. U. brev av (datum saknas) aug. 1747, inkom i rådet 15 aug. s. a. 
* Civilexp. reg. 18 aug. 1747. Bland handlingar rörande 1748 
års geografiska mätningskommission i Finland finnas följande akter: 
1) K. Mits brev till Faggot av 18 aug. 1747. Se ovan. 2) K. M:ts 
brev till Faggot av 27 okt. 1747. (Civilexp. reg. av samma dat.). Föl- 
jande av F:s förslag bifallas: 1:o En instruktion. 2:0 Att lantmä- 
tarna skulle fa respengar till och fran förrättningsorten. (Dessa resor 
tur och retur kostade i allmänhet omkring 40 d. smt, för en dock 72 
d. smt). 3:0 Att v. Rosen skulle giva kommissionen handräkning vid 
behov, och allmogen gå den tillhanda. 4:0 Att lantmätaren vid bergs- 
kollegiet Olof Ehrenström bleve utnämnd till direktör. Dock ansåg 
regeringen, att han skulle få fullmakt och titel först när allt var fär- 
digt. (Detta på grund av S. U. brev av 13 okt. 1747 Tom. II n:o 
5.) Faggot själv skulle emellertid då och då resa över till Finland 
för att övervaka arbetet. Han säger, att han gärna ständigt vore när- 
varande i Finland »som jag warit ett ringa medel och wärktyg till denna 
förrättningens uppkomst och företagande», men kan sade sig ej hinna 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
