182 
det hemmanen ej genom klyvningen bleve sa sma, att de 
icke kunde betala sina utskylder, skulle utga. Man borde 
ej »föreskrifwa Censur, när man pa detta sättet sökte hjelpa 
det allmänna», och hela förslaget skulle ingen nytta med- 
föra, om denna bestämmelse bibehôlles. Funck hade tidi- 
gare föreslagit en minimigräns för delningen, och för rust- 
håll hade bestämts, att de ej finge delas i mera än 4 delar. 
Alla dessa inskränkningar strökos emellertid av deputatio- 
nen! och ingå icke heller i den förordning som sedermera 
utkom. De enda villkor, som i denna uppställas, äro att 
vederbörande myndigheter skulle undersöka, 1 huru små 
delar ett hemman utan olägenhet kunde delas och att den, 
som önskade genomföra klyvningen, borde gifta sig. I samma 
förordning meddelas bonden tillstånd att hålla så många 
barn hemma som han önskade. ? I nyssnämnda betänkande 
omtalas även, såsom bevis på emigrationens omfattning, 
den stora mängd båtsmän och soldater, som utländska 
makter påstodos hava värvat bland svenskarna. ? 
I ett annat betänkande, som tillkommit på Serenius’ 
förslag, bestämdes, att innehavare av präst- eller krono- 
boställen, som upptog nyodlingar på oländig mark, borde 
under 24 år hava nyttjanderätten till dessa odlingar. obe- 
roende av, om han innehade bostället eller ej. Även ar- 
vingarna borde komma i åtnjutande av denna rättighet, 
om de 24 åren ännu ej utlupit. ? 
Ett betänkande handlar om medlen att befrämja ett 
1 K. E. K. dep. prot. 5 jan. 1747. 
2 Modée III s. 2391. 
3 K. E. K. dep. bet. n:o 14. Dat. 5 jan. 1747. 
* K. E. K. dep. bet. n:o 18. Dat. 22 jan. 1747. Modée III 2418. 
Förordningen av 17 juli 1747. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
