199 
VIII:o. Om någon abo avträdde sitt hemman och 
icke av efterträdaren förnöjdes för sin andel i spannmals- 
förrådet, borde honom lämnas tillbaka, vad han insatt, 
men intet av den influtna vinsten. 
Deputationen föreslog dessutom, att vad ständerna 
om dessa magasin förordnade, skulle »medelst allmän 
kundgjörelse, så på Finska som Svenska Språken genom 
Trycket utfärdas», samt att landshövdingarna borde »med 
det snaraste, som möjeligit wara kan, förmå Allmogen 
til werkställighet deraf.» 
2:o Då emellertid denna magasinsfond ej kunde växa 
så fort, som angelägenheten krävde, och landet lätt under 
väntan därpå kunde av missväxter fördärvas och än flera 
hemman råka i ödesmäl, än vad hittills skett, »hälst redan 
til 500: Hemman i Finland och Öster-Botn finnas öde», 
borde kronans behållning av tionde- och avradsspann- 
målen »på sätt, som wid 1741 och 1743 årens Riksdagar 
för Wäster- och Öster-Botn, fast då allenast för wissa 
år blifwit samtyckt», förvaras osald, tills de övriga 
magasinsförråden stigit till det kvantum, »at Landet af 
dem kan hafwa sit nödiga understöd». Denna spannmål 
kunde vid missväxt av kronan användas på samma sätt 
som förut skett med den tyska eller svenska spannmålen. 
Då den emellertid endast utgjorde 6 000 tunnor om året, 
»som ock afraden allenast i Öster-Botn ej til något sär- 
deles qvantum belöper, icke eller för de 30 000 hela Hem- 
man, som i Finland och Öster-Botn befinnas, lärer i bör- 
jan stort kunna förslå», helst artillerikommenderingarna 
och det manskap som torde erfordras vid fästningsarbetena 
‘ därmed måste underhållas, föreslog deputationen: 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
