203 
4:0, I hopp om större loner fikar tjänstefolket efter 
att flytta till städerna och bosätter sig där »utan någon 
rätt borgerlig närings idkande, — hwarigenom Publicum 
mister all båtnad af många händers arbete, som dock 
wid Landtbruket skulle werkelig nytta skaffa.» Det hade 
t. o. m. hänt, att bondbarn mot föräldrarnas vilja 
begivit sig i tjänst till städerna. I anledning härav föreslår 
deputationen, att i städerna icke skulle tålas något löst 
folk eller flere tjänstehjon, »än till Borgerskapets tjenst 
wärkeligen pröfwas nödige, ej eller någon, som icke drif- 
wer rätt borgerlig näring, samt att intet tjänstehjon 
måtte antagas i tjänst i städerna utan behörigt bevis, 
huruvida föräldrarna voro i livet eller ej och i det förra 
fallet lämnat deras samtycke till flyttningen. Det»ringare 
Borgerskapet af handtwerkare, Skjepare Formän och 
arbetskarlar» borde tillhällas att giva sina barn i tjänst. 
om de icke antogos i handtverket eller sjöfarten, så 
att »andra Stadens Inwånare» ej behövde förse sig med 
tjänstehjon från landet. 
5:0. Likaledes hade det hänt, att bruken ofta skyd- 
dat flere personer, än de egentligen behövt för deras 
behöriga drift. Da bergsting sällan hôllos i Finland, vore 
det därför nödigt att årligen vid mantalsskrivningen i 
närvaro av en fullmäktig för landshövdingen samt stånds- 
personer och allmoge pröva, »huru många arbetare hwar 
Bruksägare kan tarfwa, och wärkeligen nyttjar, varöver 
förteckningar sedan borde sändas till landshövdingarna, 
som hade att övervaka, det inga »öfwerflödige Personer 
mage under Bergwercken njuta forswar.» 
6:0. »Icke litet bidrager til bristen af nyttige arbetare 
den myckenheten af barn och ynglingar, som sig i Scho- 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
