210 
foregangen Syn af Landtmätare och Cronobetjente, uti 
Soknarnes Fullmäktiges öfwerwaro, samt hwarje Sokns 
befundna beqwämlighet, til nybyggen eller nu onyttig 
marcks upodlande — — anvandas pa Wattuledningar, 
och andra til Landtbrukets och hushallningens forbattring 
och utwidgande nyttigast bepröfwade ämnen.» De lämpli- 
gaste ställena kunde da först upptagas och lämnas till 
idoga och skickliga nybyggare att mot längre eller kor- 
tare frihet uppodlas eller läggas under svaga hemman, »på 
sätt, som wid denna Riksdag lärer blifwa fastställdt, om 
myrors och annan obrukad Marcks delning Sokne- och 
Bya-män emellan.» 
$ 5. »Att Finland är et härligit och fruktbart Land, 
innehållande mycken til god Åker och Äng tjenlig marck, 
jemte flera högst gagneliga förmåner så til Land som 
watn, är lika så säkert, som det är knapt om folck, kund- 
skap och medel, at nyttja sådana Naturens fördelar. En 
erkänd sanning är wäl, at god rörelse, Landsbygd och 
Städer emellan, kraftigast bidrager til et Lands upkomst 
och des Inbyggares trefnad; men när både näringen på 
Landet och i Städerne ligger qwafd, blifwer en nödwändig 
påföljd, at den å bägge ställen måste, om orten skal 
hjelpas, med lika omsorg och wård befordras til sin drift, 
så wida ingendera utan den andras understöd kan för sig 
sjelf bestå och trifwas.» Lika ögonskenligt som ett »tref- 
wet och wälmående Borgerskap» befrämjade en i lagervall 
råkad landsbygd, lika säkert, men ännu mera plötsligt 
utarmade fattiga och näringslösa städer en kringliggande 
landsbygd. När nu bägge skulle hjälpas, »så håller Depu- 
tation före, at landet först måtte komma i någorlunda 
bruk,» innan man kunde taga i tu med handelns och stads- 
Bidrag t. känned. af Finl, 
