214 
visserligen icke, men kronan finge mera extraordinarie 
utskylder fran ett folkrikare land, utom andra därav här- 
flytande fördelar. Allmogen skulle visserligen i början 
icke känna någon lindring, enär räntan vore lika stor 
som förr och de »likasom betala någon afgift för de platsar, 
som wid mätningen Soknen til Nybyggen anslagne blifwit.» 
Men efter frihetsårens förlopp skulle en del av räntan 
övertagas av nybyggarna och de gamla åborna sålunda 
få en stor lättnad. 
Innan emellertid landets avmätning kunde verkställas 
och dessa »föreningar» fås till stånd, borde »de, som åstunda 
uptaga några obrukade Platsar, utan avgift få nödig 
mark utsynad till åker och äng av konungens befallnings- 
havande på kronoallmänningar eller sådana ställen, som 
icke med visshet tillhörde något hemman. Kronobetjä- 
ningen borde dock noga tillse, att en sådan nybyggare 
ej tog skog utöver vad honom anvisat blivit. »På sär- 
skildta och wissa Hemmans ägor åter må Jordägarne och 
Nybyggaren sig förena bäst de gitta.» Om det vid rev- 
ningen visade sig, att den mark, som uppodlats, hörde 
antingen till kronan eller något visst hemman, borde 
nybyggaren, sedan frihetsåren tilländalupit, betala till 
den som vederbör den avgift han prövades böra erlägga. 
Härigenom kunde avskedade dragoner och soldater, som 
ännu orkade och kunde arbeta, men nu merendels tiggde 
eller satte sig inhyses, beredas tillfälle att uppodla dylika 
ställen. Drängar åter kunde bliva i tillfälle att gifta sig 
»i det ställe de nu med olust hos andra gå och träla til 
40 och 50 År: korteligen, folket skulle tillwäxa, lika med 
Säd och gräs, å de orter, som nu öde hwarken til det ena 
eller andra gagna.» 
Bidrag t. känned. af Finl. 
