220 
pa 150 Alnar närmast omkring hägnaderne pa Östra, 
Wästra och Södra sidorne, samt pa den Norra, om der 
finnes Löfskog, hwilken aldramest tilskyndar Akrarne en 
skadelig fuktighet och frost: och lika sa pa de holmar, 
som endast til mulbete nyttjas.» 
II:o. »Sa nödig och nyttig som Tjärutilwärkningen ar, 
sa skadelig och skogödande är den äfwen, om den skulle 
längre idkas pa det sätt, som nu skjer.» Allmogen borde. 
därför undervisas att därtill nyttja feta trädrötter, stub- 
bar och s. k. gårtallar samt bränna tjära uti s. k. norska 
ugnar, där även skatar, förtorkade trän och dylikt kunde 
begagnas. Vid användandet av dessa ugnar erhöll man 
mera och bättre tjära samt därtill kol och sparade dess- 
utom tid och arbete. För att underrätta allmogen om 
ugnarnas byggnad och skötsel borde 400 d. smt anslås för 
vart och ett av de tre övriga länen på samma sätt som redan 
skett för Åbo län, där tvenne sådana ugnar redan upp- 
satts. Alla, som hädanefter sökte tillstånd att upprätta 
nya bergverk eller sågar, borde förbindas att bygga så- 
dana ugnar. Sedan dessa blivit kända i landet, kunde 
flera hemmansåbor gemensamt uppbygga och i tur och 
ordning bruka en sådan ugn hela året igenom. Innan 
allmogen emellertid hunnit vänjas vid dessa ugnar ansåg 
deputationen det vara betänkligt att alldeles förbjuda 
tjärbränningen på det övliga sättet, enär på många orter 
tjära var den enda vara allmogen hade att föryttra för 
att erhålla penningar till inköp av livsmedel och betal- 
ning av dess utskylder. 
Landshövdingarna borde även låta undersöka, huru- 
vida icke skogarna kunde på ett fördelaktigare sätt an- 
vändas såsom t. ex. genom sågning och skeppsbyggnad. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
