996 
oa 
som samtidigt kunde inrätta utom strömmings-, även sill-, 
torsk- och flundrefiske och därigenom icke allenast själva 
hava sin bergning, utan även bliva skickliga i örlog, när 
så trängde. 
6:0. Lin-, hampa- och humle voro nog i Finland be- 
kanta, men gåvo ej överallt lika god vara. Västra Nyland 
gav sålunda den bästa humlen och Karelen det finaste 
linet. Landshövdingarna borde uppmana invånarna att 
överallt förse sig med humlerötter och linfrö från nämnda 
orter samt vinnlägga sig om odling av hampa, tobak, po- 
tatis och färggräs samt andra nyttiga och för landets 
nordliga klimat och sandiga eller »morasiga) jordmån 
tjänliga växter. Även städerna borde på sina åkrar an- 
lägga sådana plantager till eftersyn för lantmännen. Dock 
borde allmogen förses med tryckta underrättelser om 
växternas ans och användning, ty eljes skulle planterin- 
garna misslyckas och aldrig vinna framgång. 
Sedan deputationen sålunda yttrat sig över lands- 
bygdens och dess näringars uppkomst, övergår den till 
städerna och handeln. Därvid hade den funnit tvenne 
huvudsakliga olägenheter. För det första, att i hela Fin- 
land endast funnos trenne stapelstäder, ehuru detta land 
utgjorde 1/, av Sverige, som hade 21 sådana städer, och 
för det andra, att handeln i de finska städerna låg i van- 
hävd. 
Vad det förra vidkom, trycktes särskilt Österbotten 
av denna olägenhet, men var det deputationens avsikt 
att därom uppsätta ett särskilt betänkande. Botemedlen 
för det senare vore riktiga näringsfång samt »rätter In- 
och Utländsk handel för Städerne.» 
l:o. Enligt handelsordinantien, reglementerna och all- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
