228 
i de mera aflägsna orter i Finland til oloflig handel pa Ryska 
sidan», dar varorna till följd av lägre tull voro billigare. 
2:o. Mot lanthandeln hade väl åtskilliga åtgärder 
vidtagits, men de måste bliva fruktlösa, så länge borgarna 
oinskränkt fingo resa omkring i landet utom marknads- 
tiderna under förevändning att indriva sin gäld hos allmo- 
gen samt uppköpa boskap till salu- och husbehov. Under 
dessa resor förde de med sig varor till bonden, upptin- 
gade viktualier och tjära samt överenskommo om ort och 
tid för leveranserna. Landshövdingarna borde tillse, att 
förordningarna 1 detta avseende noggrannt efterlevdes. 
Tills landet kunde förses med flere städer, skulle det 
för övrigt hava sin goda nytta, om flere marknader å 
lägliga ställen uppe i landet inrättades, för att den avlägs- 
nare allmogen skulle slippa med halva vägen, men ändå 
erhålla, vad den behövde och få sina varor. skäligen be- 
talta. Dock borde marknaderna ej givas endast åt vissa 
bestämda städer, utan få besökas av handelsmän från alla 
sådana och därför räcka flere dagar. Helst borde de förläggas 
till vintern, emedan allmogen då hade bäst tid och föret 
var gott. Borgarna kunde antingen forsla varorna vinter- 
tid eller, om marknaden låg vid vattendrag, göra upplag 
till sommaren och dä afföra dem sjöledes. I de längst 
avlägsna trakterna, Karelen samt norra och västra Savo- | 
laks, borde köpingar inrättas; vilka dock ej heller borde 
lyda under någon viss stad för undvikande av allt tvång 
i handeln. I fråga om Kristinestad och Ekenäs, vilka an- 
hållit om att få grundlägga köpingar, ansåg deputationen, 
att detta borde beviljas såväl dem som andra städer, 
vilka därom anhöllo. Dock borde därförinnan alla veder- 
börande höras. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
