229 
3:0. Deputationen ville även föreslå, att den pa ryska 
sidan boende finska allmogen skulle fa tullfritt till Fin- 
land införa hästar, kreatur, ull, lin, hampa och spannmål. 
Därigenom skulle dessa nödiga varor införas i riket och 
de egna tillverkningarna få avsättning. 
4:0. Vidare ansåg deputationen nödigt att framhålla 
det tvång, som tryckte de finska och österbottniska stä- 
derna och följaktligen hela landet, genom förbudet för 
borgarna att besöka vilka inrikes städer de funno bäst. 
Till följd därav kunde de ej betala lantmannens varor 
så, som de borde och kunde, om de ej själva vore bundna. 
Deputationen betonade, att det ej var överensstämmande 
med rättvisa och billighet att i hela Finland utom Kristi- 
nestad, Björneborg, Nystad och Raumo, som hade rätt 
att handla med trävirke på vissa utrikesorter, ej funnos 
mer än tre städer, vilka med sina varor fingo segla till 
andra av rikets städer än Stockholm, då det likväl för 
kronan kunde vara. likgiltigt, var tullen inflöt i rikets 
kassor. »Deputation gjör sig således utaf R: H: St:rs 
jämnsinnighet och rättwisa det hopp, at de uphäfwa detta 
twång för samtelige Sjö-Städerne i Finland.» När närin- 
garna 1 städerna sålunda blivit hulpne, torde dessa nog 
själva sköta om sin tillväxt. Då torde ej omtanke, lust 
och förmögenhet tryta att upprensa vattendrag och 
bygga durchfarter, allmogen sluppe sina långa och svåra 
vinterresor, allehanda virke kunde från de härliga sko- 
garna utföras, genom upptagande av kärr och mossar 
skulle nattfroster förekommas och boskap och får ymni- 
gare hållas. Om regeringen å en eller annan ort under- 
stödde detta arbete med tillhjälp av krigsfolk, kunde man 
så mycket snarare nå målet. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
