232 
Deputationen ville likval till bifall rekommendera de 
av landshovdingarna tid efter annan gjorda ansökningarna 
om att öka lantbetjäningens antal, särskilt kronofogdar- 
nas och länsmännens, samt att höja deras loner. Därigenom 
skulle bland annat de ansenliga avskrivningar, som nu 
arligen maste ske, och vilka till god del berodde pa 
kronofogdarnas bristande tid, kunna undvikas. Tills 
denna reform kunde genomföras, borde antingen fögde- 
rierna delas i tu eller till varje av dem sändas en extra 
expeditionsfogde samt så många länsmän, som lands- 
hövdingarna funno nödigt. Landskamrerarna 1 Finland 
borde erhålla särskilda bokhållare till biträde vid lands- 
bokens förfärdigande, såsom fallet varit i några län i 
Sverige, för att de själva skulle hava mera tid att bevista 
rest- och jordrannsakningar och sköta andra angelägna 
göromål. Även vid landskanslien borde ytterligare en 
skrivare anställas. 
Vad åter sockneskrivare, utridare och dylika sock- 
narnas betjänte anginge, över vilka allmogens riksdagsmän 
mycket klagat, emedan de, oaktat flere resolutioner 
lämnat till allmogens gottfinnande att hålla dem eller 
icke, likväl mot allmogens vilja bibehöllos och åtnjöto 
högre lön än dem beviljats i början, ansåg deputationen, 
att landshövdingarna borde hålla allvarsam hand där- 
över, att allmogen ej mot sin vilja besvärades med slika 
betjänters underhåll. 
§ 8. Deputationen ansåg sig i det föregående hava 
framhållit de åtgärder, som borde vidtagas till den all- 
männa hushallningens förbättrande uti Finland. Den 
kunde dock icke underlåta att »wôrdsamterindra R: H: St:r, 
att ännu en gang närmare skjärskada de omständigheter, 
Bidrag t. kiinned. af Finl. 
