243 
dartill borde brukas samt huru manga sadana stinger 
borde räknas pa ett tunnland, varjämte man även skulle 
observera åtskillnaden på jorden och huru stor andel 
vart hemman hade uti skogsmark, fiske och fiskevatten 
samt andra »omägor» och noga anteckna sådant. I de 
inkomna jordrevningslängderna beskrives icke allenast 
var och en bys belägenhet och därtill hörande förmåner i 
gemen, utan utsättas for varje hemman särskilt bade 
tvist-, rörs- och penningeland ävensom ängens lasstal 
med ledning varav mantalet blivit påsatt vart hemman 
och skatten uträknad efter ny undervisning. Denna rev- 
ning hade kollegiet, då ny revning begärts, en och annan 
gång förklarat för den säkraste och bästa av alla till den 
ifrågavarande tidpunkten inkomna revningar. 
Kollegiet kunde sålunda ej heller nu döma annorlunda 
om sagda förrättningar. Om några åbor hade skälig orsak 
att klaga över ägornas olikhet emellan grannarna i en by i 
proportion av skatten, så kunde denna olikhet hava upp- 
kommit därav, att då under krig och missväxtår en del 
åbor med döden avgått eller eljest kommit på obestånd 
och hemmanen sålunda i langliga tider legat öde, de övriga 
grannarna då kunnat tillvälla sig någon del av dylika 
hemmans ägor, så att numera icke alla hemman innehade 
de ägor, som tilldelats dem år 1608. 
Beträffande den av allmogen sökta allmänna revnin- 
gen i Österbotten anförde kollegiet följande: K. M:t hade 
på en dylik år 1696 gjord ansökning genom reskript av 
den 17 sept. samma år förklarat det vara betänkligt att 
samtycka till en generell skattläggning, emedan den krävde 
stora omkostnader och lång tid samt räntorna därigenom 
skulle förminskas. För de hemman, som sedan 1608 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
