244 
blivit tillökta, beviljades dock behörig rev- och skatt- 
läggning. I de byar, där det klagades över ägornas och 
rantornas olikhet, kunde däremot en jordjämkning gran- 
narna emellan fa äga rum. Den 23 april 1697 utfärdades 
därför en omständlig instruktion for jordjämkningsmännen. 
Dessutom var härvid att märka, att all rev- och skattlägg- 
ning samt formedling av skattehemman blivit forbjuden 
i K. M:ts resolution pa allmogens allmänna besvär ar 
1680. Ar 1683 gjordes dock undantag for de hemman, 
som genom översvämning eller pa annat sätt mist sina 
ägor. Kollegiet ansåg, att en allmän revning lika litet 
nu som förr kunde beviljas med undantag för de sedan 
1608 tillökta och icke förut vederbörligen skattlagda 
hemmanen, samt en jordjämkning enligt instruktionen 
av år 1697 och kollegiets brev till landshövdingen i Öster- 
botten av 8 april 1711. Den gamla räntan, som byn stod 
för i jordeboken, kunde fördelas på byamännen efter vars 
och ens ägor 1 åker och äng, så framt ej ägorna bekvämligen 
kunde jämkas efter räntan. Skogarna ansåg kollegiet ej 
kunna delas mellan byamännen, men allmänningarna 
kunde avvittras och varje by få sin andel. Deputatio- 
nen medgav riktigheten av vad kollegiet framhållit rö- 
rande noggrannheten i Ottesons instruktion, men anmärkte 
att endast tvenne somrar anslagits för arbetet och att 
revningen i varje fall utförts slarvigt. Räntan hade blivit 
utsatt på höft, och ofta hade alla hemman i socknen bli- 
vit uppförda till samma belopp; stundom hade de ej ens 
blivit numrerade. Olikheterna kunde icke hava uppstått 
endast genom grannarnas Overgrepp, utan hade nog 
redan vid skattläggningen förefunnits, ty strax efter 1608 
års skattläggning hade klagomål begynt framkomma, men 
Bidrag t. känned. af Finl. 
