250 
att endast de abor i Nylands-och Tavastehus län skulle 
återfå den genom förmedlingen förlorade skatterätten, 
vilka efter förmedlingen man efter man innehaft hemmanet 
intill närvarande tid. Da ärendet fôrehades, meddelade 
Myrin, att K. M:t i skrivelse av 8 nov. 1745 till avlidne 
landshövding Ladau förklarat paragrafen i fråga på detta 
sätt +. Skrivelsen, som anskaffades till följande samman- 
träde innehöll, att de, som under och efter hungeråren 1697 
och 98 samt pesten 1710 eller efter förra kriget med veder- 
börligt tillstånd upptagit ödeshemman, ej finge av de 
förra ägarna eller deras arvingar fördrivas. Deputationen 
beslöt i anledning härav uppmana ständerna att hos 
K. M:t anhålla, det $ 30 av resolutionen på allmogens 
allmänna besvär av 16 mars 1739 måtte förklaras i över- 
ensstämmelse med nyssnämnda skrivelse?. I betänkandet 
tillades såsom motivering, att det vore orättvist, om de 
nuvarande ägarna som uppodlat hemmanet skulle för- 
drivas, varjämte en sådan åtgärd skulle alstra en känsla 
av osäkerhet hos jordägarna?. Ständerna biföllo till depu- 
tationens förslag 4 och regeringen utfärdade en förordning 
med den önskade förklaringen °. 
Allmogens i Hollola klagan över olikhet mellan ro- 
tarna® upptogs ej till behandling i finska deputationen, 
1 F. D. prot. 7 mars 1747. 
2 F. D. prot. 9 mars 1747. 
> F. D. bet. dat. 13 mars 1747. 
+ R. o. A. prot. 21 okt. 1747 (XVI s. 617); prästest. prot. 22 okt.; 
borgarst. prot. 17 sept.; bondest. prot. 27 maj 1747. R. St. brev 7 nov. 
1747, civilexp. reg. 26 nov. s. 4. 
5 Modée III 2447. Förordn. är dat. 26 nov. 1747. 
Sn Sess 13e 
Bidrag t. känned. af Finl. 
