251 
men avgjordes dock i resolutionen på allmogens besvär, där 
styrelsen lovade uttala sig, sedan alla vederbörande blivit 
hörda!. 
Jacob Pälsson hade fätt i uppdrag att anhälla, att de, 
vilkas fäder stupat i slaget vid Storkyrö, men vilkas hem- 
man innehades av främmande personer, mätte äterfä 
såväl hemmanen som skatterätten. Detta i anledning av 
att K. M:t i brev av 13 dec. 1743 pa ständernas tillstyrkan 
förklarat, att de, som själva deltagit i Storkyrö slag eller 
vilkas fader gjort det, matte återfå de skatterättigheter 
de av allehanda orsaker kunnat förlora?. Deputationen 
fann emellertid, att förordningen gällde endast sädana 
personer, som själva eller vilkas fader deltagit i slaget. 
och ansag det vara obiiligt att fordriva dem, som upptagit 
hemmanen ur 6desmal och nu i 20 ar brukat dem samt 
utstatt senaste krig. En dylik åtgärd kunde lätt hava till 
följd, att ingen bleve böjd att upptaga ödeshemman, var- 
för deputationen avslog Palssons begäran à. 
Ärendet avgjordes dock av ständerna i resolutionen 
på allmogens allmänna besvär. Ständerna ansågo, att 
allmogens anhållan att en allmän undersökning skulle 
anställas över huru skattehemman kunnat bliva krono- 
hemman, om innehavaren stupat vid Storkyro eller 
eljes dödats under kriget, ej kunde beviljas, enär en 
1 Resolutionen på allmog. allm. besvär av 21 jan. 1748 $ 36. 
Modée IV 2551. 
2 Ärendet hade icke handlagts av någon ay föregående riksdags 
finska deputationer. Se I s. 138. 
® F. D. prot. 26 febr. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
