254 
Frågan om rantornas fortsatta erläggande in natura 
upptog deputationen ävenledes icke till behandling, 
enär lant- och sjömilitie-ekonomie-deputationen i saken 
avgivit betänkande !. 
Då Flänkis memorial rörande laxfisket i Kemi och 
Ijo älvar? av deputationen företogs till behandling, fram- 
höll Mollin, att ansökningen borde kommuniceras kammar- 
kollegiet och statskontoret. Prosten Carlborg och Jacob 
Pålsson meddelade, att jorden i dessa socknar bestod av 
örsand, som trots skötsel och gödsling ej kunde fås frukt- 
bar, synnerligast som även klimatet var dåligt. Hemmanen 
voro så svaga, att de ej kunde reda sig utan fiske, som be- 
folkningen idkat sedan urminnes tider. Genom att fiske- 
ställena upplandats och ådrorna blivit grundare hade 
fisket avtagit. Det företedde perioder pa 5 a 6 goda och 
lika många dåliga år. Allmogen måste hålla fisket hela 
tiden och kunde då ej betala lika mycket som en eller annan 
tillfällig spekulant. Slutligen hänvisade de till K. M:ts 
resolution av 12 mars 1729. Ehrenspetz ansåg det vara 
1 F. D. prot. 23 apr. 1747. Krigsbefälet hade i § 4 av sitt all- 
männa besvär uttalat en önskan, att alla räntepersedlar såsom förut - 
skulle betalas in natura. I anledning därav hade militiedeputationen 
i sitt bet. av 6 dec. 1746 föreslagit tillsättandet av en kammarkom- 
mission för frågans utredande. För att varken indelningstagaren eller 
-givaren skulle bliva lidande borde en grundlig undersökning ske och 
alla vederbörande höras. Resultatet blev, att man trots bondeståndets 
energiska motstånd återgick till det gamla. Se Malmström III 
399. Jmfr även detta arbete I s. 139. 
ASU TR 
Bidrag t. känned. af Finl. 
