256 
och uttryckte därjämte sin förhoppning, att de nu ännu 
mera skulle förkovra sitt fiske och även sitt jordbruk. 
I ett av sina talrika memorial besvärade sig Busk över, 
att allmogen måste resa till regementscheferna för att 
dessa skulle förordna fullmäktig att bevaka regementets 
rätt vid ägotvister mellan kronohemman och föreslog, att 
kompanicheferna matte få rätt att utse sådan fullmäktig 1. 
Deputationen beslöt kommunicera ärendet med krigs- 
kollegiet?. Ett förslag, som i anledning härav väcktes, 
att kronofogdarna, om de hade förhinder, själva finge 
utse annan kronofullmäktig, enär det ofta vore lång väg 
till landshövdingeresidenset, beslöts kommunicera med 
kammarkollegiet ?. I sitt utlåtande föreslog krigskollegiet 3, 
att anmälan skulle göras hos kompanichefen, som in- 
berättade därom till översten. Denne skulle sedan utse 
en fullmäktig. Kompanichefen åter kunde även åläggas 
att frambefordra meddelandet till räntetagaren. Kammar- 
kollegiet åter föreslog, att kronofogden, om han icke kunde 
närvara vid domstolen, skulle därom anmäla hos lands- 
hövdingen, som då borde utse någon annan*. Deputatio- 
nen, som ansåg kollegiernas förslag opraktiska, enär 
postgången på landet var dålig, föreslog, att landshövdin- 
gar och överstar skulle lämna sina kronofogdar och kom- 
panichefer fullmakt att utse någon lämplig person i sitt 
ställe. Däremot borde enligt lag åbon själv underrätta 
räntetagaren 5. Ständerna beslöto, att kronofogdarna och 
1 Se II s. 38. 
? F. D. prot. 30 jan. 1747. 
8 F. D. handl. n:o 87. Dat. Sthm 5 mars 1747. 
* F. D. handl. n:o 87. Dat. Sthm 24 apr. 1747. 
5 F. D. prot. 11 mars o. 30 maj 1747. Bet. dat. 3 juni s. a. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
