269 
botten, upptogs ytterligare till behandling i finska deputa- 
tionen. V. borgmastar Henrik Pipping inlämnade ett vid- 
lyftigt memorial! rörande detta ämne. Han framhåller, att 
vattnet i Östersjön och i synnerhet i Bottniska viken 
under tidigare århundraden sjunkit och ännu småningom 
minskades. Av alla orter kunde ingen hava större känning 
och olägenhet därav än Vasa stad, vars befolkning nu 
bärgade hö, där den haft sin segelled för icke längre tid 
sedan än att stycken av skeppsvrak ännu funnos i ängen. 
Detta var dock intet emot den svårighet, som invånarna 
måste vidkännas av att deras enda stapelled så uppgrun- 
dats och upplandats, att fartygen måste ligga över en 
halv mil ifrån staden i öppen sjö samt där lasta och lossa 
i små båtar och pråmar, vilka ej fingo lastas djupare än 
1 à 1% fot, emedan vattnet var så lågt vid sjöbodarna. 
Härav följde åter: 1:o Att man vid hårt väder och storm 
ej kunde komma till och från fartygen och att de handlande 
således mycket hindrades i sitt arbete. 2:0 Att alla varor 
till följd av den besvärliga lossningen och lastningen blevo 
ansenligt dyrare än eljes. 3:0 Att borgerskapet, så framt de 
ej ville mista all handelsrörelse och näring, måste halla 
lika pris med de andra städerna i länet och således så gott 
som ingenting förtjänade på sina varor. 4:0 Att farleden 
med tiden komme att bliva alldeles obrukbar, då den med 
varje år blev grundare och på intet vis stod att göras 
djupare, då bottnet bestod av stora stenar. Staden skulle 
i denna händelse ofelbart gå sin undergång tillmötes. 
ı F.D. handl. n:o 75. Odat. Undert. H. P. Saknar anteckningar. Mem. 
utgör en del av en inlaga till K. M:t, tydligen ett bemötande av kommers- 
kollegiets utlåtande av den 26 juni 1741. Se även E. G. Palmén: 
Historisk framställning af den svensk-finska handelslagstiftningen s. 164. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1 
