297 
Följande sammanträde, som skulle aga rum den 
25 juli, kunde ej bliva av, enär borgarstandets medlem- 
mar nödgades begiva sig till sitt plenum. Hagert motsatte 
sig emellertid expeditionen av betänkandet angående 
bondeseglationen. Han behöll det hos sig under förkla- 
ring, att han först ärnade avgiva utlåtande däröver. 
Mot detta egenmäktiga förfarande protesterade Ehren- 
spetz, i det han hävdade, att Hagert visserligen kunde 
låta betänkandet åtföljas av en reservation, men att han 
ej finge hindra dess expedition. Hagert sade sig nästa 
gång vilja svara 1 denna sak!. 
Vid därpå följande sammanträde förklarade Hagert, 
att han ej ville yttra sig såsom representant för en stad 
om syftemålet med betänkandet, utan såsom ledamot i 
deputationen angående sättet att vinna detta syftemål. 
Han anslöt sig till Pazelius och Mollin däri, att ärendet 
ej horde till denna deputation, då urskillningsdeputa- 
tionen remitterat den österbottniska allmogens besvär till 
kammar-, ekonomie- och kommersdeputationen. Han ön- 
skade ävenledes fa veta, vilka av adelns ledamöter 
besvärat sig, enär åtskilliga av adelns fartyg anlänt till 
Stockholm. Resolutionen gällde för övrigt endast borgare 
och bönder. Då den grundade sig på resolutionen av år 
1723 på städernas allmänna besvär, vilken var städernas 
enda privilegium, måste hela ståndet bidraga att skydda 
de finska städernas rättigheter. Saken skulle sålunda 
endast draga ut på tiden, ty varken torde ståndets leda- 
möter i deputationen ärna underskriva betänkandet, så 
att det kunde expedieras, ej heller skulle själva ståndet 
Lee prot. 25 juli 1747: 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
