299 
forma ständerna att lata resolutionen vila, tills ständerna 
yttrat sig Over deras besvär. Likaledes hade klagats över, 
att åtskilliga fartyg tillhörande adeln samt präster- 
skapet i Finland belagts med kvarstad. Själva huvud- 
saken sade sig deputationen ej vilja vidröra, enär den 
skulle behandlas av kammar-, ekonomie- och kommers- 
deputationen, utan endast vilja till ständernas omprö- 
vande hemställa, att de förr utfärdade privilegier och re- 
solutioner, som förlänade allmogen rätt att med egna 
fartyg och varor segla till Stockholm och Åbo, styrkte 
allmogens påstående om dess urminnes seglationsrätt, 
som även kunde anses grunda sig på den frihet all rikets 
allmoge ägde att föra sina varor till den ort, där den fann 
sin bästa utkomst, och det såväl sjö- som landvägen. 
För Finland kommo därtill de olyckor, som krig, missväxt 
och boskapsstörtning medfört. Allmogen erhöll slutligen 
alltför ringa betalning för sina varor, särskilt 1 de öster- 
bottniska städerna, medan den däremot måste betala 
köpmannavarorna dyrare. Den kunde ej av sina svaga 
lägenheter i skären erhålla tillräcklig föda, än mindre 
betala sina utskylder, om den ej finge idka annan näring 
än jordbruk. En del av de med kvarstad belagda varorna 
måste antingen förfaras eller till ägarens skada försäljas 
i orten. Därtill kom, att de som enligt berörda resolution 
ägde rätt att segla, i brist på egna fartyg samt manskap 
och förmögenhet icke ensamma mäktade lasta och be- 
sätta skeppen, varför de icke hade något gagn av segla- 
tionsrätten. På grund härav och då allmänna lagen stad- 
gade, att utslag och domar, som gjorde klagandens besvär 
och vad onyttiga, ej finge verkställas, ville deputationen 
styrka ständerna att låta resolutionen vila under inne- 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
