303 
for säkrast att ansluta sig till adeln! Ehuru sålunda 
trenne stånd enats, kom någon expedition från riksdagen 
icke till stånd förrän långt senare. Regeringen ? fann emel- 
lertid skäl att göra eftergifter och upphävde sekvestern ?. 
I kammar-, ekonomie- och kommersdeputationen gav 
ärendet ävenledes anledning till mycken diskussion. Se- 
dan kommersutskottet avgivit sitt utlåtande upptogs 
frågan i deputationen *. Debatten blev livlig och lang, 
och må ur densamma följande uttalanden anföras. Paze- 
lius framhöll, att man borde göra åtskillnad emellan de 
olika landsorterna. Han för sin del kände endast till Ös- 
terbotten. Efter att hava givit en historik av frågan på- 
pekade han, att någon undersökning aldrig anställts av 
en kommission, men väl tvenne gånger av landshövdin- 
gar. Resolutionen, som grundade sig pa den senare av 
dessa undersökningar, torde hava fråntagit en del byar 
vid kusten seglationsrätten och givit den åt sådana, som 
lågo långt upp i landet, av vilka en stor del torde hava 
varit landshövdingens indelningshemman. Han yrkade 
för den skull på, att en ny undersökning skulle anställas, 
1 Bondest. prot. 7 okt. 1747. 
2 Se II s. 307. 
> Civilexp. reg. d. 30 okt. 1747. Kommerskollegiet hade framhållit, 
att förordningen av 3 mars ej blivit kungjord 4 alla orter, i anledning 
varav icke alla finska fartyg haft nödiga attester. Styrelsen beslöt, 
att de denna gång skulle gå fria från ansvar. 
Civilexp. reg. d. 24 nov. 1747. Kyrkslätt, Ingå, Sjundeå och 
Tenala socknar hade anhållit om, att trots reskriptet bibehållas vid 
sin seglationsrätt åtminstone vidkommande ved och humle. Regeringen 
biföll på landshövding Gyllenborgs d. 15 okt. givna förord denna 
anhållan för så vitt den rörde ved och humle. 
* K. E. K. dep. prot. 28 aug. 1747. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
