311 
an forr, steg det innan det med stor »hazard» i andra hand 
forts 6ver havet fran Stockholm och sedan framforslats fran 
städerna till sa högt belopp, att lantmannen ej stod ut 
med att losa det. For att allmogen matte fa sina varor 
till drägligare pris, borde sålunda Uleåborg fa stapelrätt 
sedan det förenats med Savolaks hövdingedöme. 
Den senare ansökningen ! ar undertecknad av Jo- 
han Persson Flänki fran Österbotten. Han säger, att 
sedan Willmanstrand och Nyslott gått förlorade, en för- 
delaktig stapelstad vid saltsjön och nödiga köpingar till 
handelns upphjälpande i Savolaks och Karelen torde 
komma att upprättas. Österbotten hade sedan evärde- 
liga tider erhållit större delen av utsädet och brödfödan 
samt hampa och lärft till husbehov och till kronofiskeriernas 
underhållande fran dessa landskap, som i stället från Ös- 
terbotten fått salt, tobak, fisk, pengar och andra »tarvor». 
De voro sålunda hänvisade till varandras hjälp och ge- 
menskap. Avsättningen av beck och tjära kunde aldrig 
ledas annat än över Österbotten, ty skulle dessa varor 
forslas ned till Borgå eller Helsingfors, måste man passera 
Nyslott och andra ryska platser. Där skulle bonden hellre 
sälja sin vara till ryska handlande än han förde dem en 
lång väg till lands fråm till städerna vid sydkusten. 
där savolaksare och karelare ännu aldrig idkat handel 
och ej heller framdeles på något sätt kunde göra det. Pa 
dessa grunder anhöll han, att Uleåborg skulle få stapel- 
rätt samt jämte kringliggande socknar, Kajana län och 
Rautalampi, Viitasaari, Saarijärvi och Laukas socknar av 
1 Även denna inlaga saknar datum och anteckningar och finnes 
ävenledes bifogad n:o 96 bl. F. D:s akter. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
