312 
Tavastehus län matte förenas med Savolaks hövdinge- 
dôme. En stad i Idensalmi och en annan i Rantasalmi 
eller Leppävirta socknar vore även högst nödvändig. 
Då ärendet företogs i deputationen voro landshövdin- 
garna Piper och Ehrenmalm närvarande. Deputationen 
ansåg det vara alldeles nödvändigt att förse Uleåborg 
med stapelrätt. Allmogen i norra Karelen, Savolaks 
och Österbotten hade varit alltför illa ställd, då staden 
icke fått sina varor, i synnerhet salt till laxfiskerierna. 
ur första hand. De sydligare städerna bleve, enligt de- 
putationens åsikt, icke lidande om förslaget genomfördes, 
ty allmogen i deras grannskap skulle ändå icke begiva sig 
till Uleåborg. Emellertid skulle landshövding Piper. 
fråga de övriga städernas ombud om deras åsikt i denna 
angelägenhet 1. 
Vid ett följande sammanträde meddelade Piper, att 
de österbottniska städernas fullmäktige varit ense om 
nödvändigheten av en stapelstad i Österbotten, men hade 
de föreslagit Kaskö, 1 likhet med vad Frölich gjort år 1738. 
Sannolikt upplästes nu även Pippings denna fråga be- 
rörande memorial ?. Piper anslöt sig till de däri uttalade 
åsikterna. Mollin åter anförde gentemot Pipping, att 
farvattnet vid Uleåborg ej var farligt och att staden re- 
dan använde fartyg om 12 à 14 fot, som kunde segla pa 
Medelhavet. Ar 1743 hade kammar- och kommerskolle- 
gierna förklarat, att de ej funnit någon ort i länet, vilken 
bättre ägnade sig till stapelstad an Uleåborg, såsom fram- 
1 F. D. prot. 24 apr. 1747. Av städernas ombud voro vid ifräga- 
varande tillfälle Forsell, Hagert, Lillia och Mollin närvarande. 
21Se ISS 222. 
Bidrag t. känned. af Finl 
