330 
emedan bonden, när han en gang begav sig pa resa, for 
ända fram till kusten, där han fick bättre betalt och även 
kunde köpa varor for lägre pris. De ifrågavarande 
orterna lago dessutom sa, att nagon handel pa Ryssland 
ej behövde befaras, da vägen var for lang. 
Deputationen föreslog därför främst, att landets upp- 
odlande med alla till buds stående medel skulle befräm- 
jas och därnäst att en undersökning skulle verkställas 
för att utröna, var några nederlagsplatser eller köpingar 
för de äldre städerna kunde anläggas, vid vilken under- 
sökning städerna borde få lämna sina påminnelser. Då 
nu Finland fått en generalguvernör, kunde denna under- 
sökning bäst verkställas av honom och han även avgiva 
betänkande om vad som borde göras till rikets och Fin- 
lands bästa. 
Landshövding Gyllenborg hade i sin riksdagsberättelse 
och borgmästar Forstéen likaså i sitt memorial fram- 
hållit, att en durchfart vore lika lätt astadkommen som 
önskvärd, men deputationen kunde med säkerhet intyga. 
att ändamålet ej kunde vinnas genom en sådan. Vad 
flottleden mellan Saltsjön och Hyvinge träsk vidkom, så 
var att märka, att där utom de många strida och steniga 
forsarna funnos åtskilliga odal- och byakvarnar samt 
tvenne sågverk, nämligen vid Tolckby i Helsinge och 
Adlerhofs eller Rådskogs gårds sågkvarn vid Pängarkoski 
eller Nukars rusthåll i Nurmijärvi socken. Dessa skulle 
alla rubbas i synnerhet i avseende å dammar och luckor, 
så att deras innehavare kunde begära minskning i skatt 
till skada för kronan. I orterna söder om Hyvinge åter 
idkades icke något tjärbränneri, ej heller fanns i skogarna 
mera groft virke än som behövdes till nämnda sågar, se- 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
