342 
till Tammerfors och Björneborg och någon av städerna i 
Nyland föreslog deputationen en förbindelse mellan Saima 
och Päijänne. Innan man skred till planernas förverk- 
ligande borde noggranna undersökningar och avmät- 
ningar verkställas och alla vederbörande höras, särskilt 
huruvida de voro villiga att bidraga med dagsverken el- 
ler penningar. Då lantmätarna voro upptagna av 
andra sysslor, borde några erfarna ingeniörer jämte en 
eller annan av de närmast till hands varande fortifika- 
tionsofficerarna under generalguvernörens inseende an- 
ställa undersökningen, vartill anslag borde beviljas ur 
extra utgiftsmedlen. 
Ständerna biföllo till förslaget 1 Rådet beslöt, att 
sedan de föreslagna förbindelserna uppmätts och kart- 
lagts genom Rosens försorg, Polheim skulle få i uppdrag 
att göra upp planer och kostnadsförslag. Därefter skulle 
man fatta beslut, huruvida arbetet omedelbart skulle 
påbegynnas eller om man skulle vänta tills landet vore 
befäst. Slutligen skulle borgerskapet och andra veder- 
borande horas ?. 
Fragan om durchfarterna hade salunda icke gjort 
stora framsteg. Den kritik Forstéens förslag under- 
kastats av Hagert. Trapp o. a. var visserligen i hög grad 
påverkad av konkurrensavund, vilken t. o.m. förmådde 
deputationen, som eljes ej] var synnerligen man om att 
tillvarataga Stockholms intressen, att vädja till denna 
1 R. o. A. prot. 21 aug. 1747 (XVI s. 407); prästest. prot. 3 dec.; 
borgarst. prot. 14 okt.; bondest. prot. 19 aug. o. 7 dec. 1747. R. St. 
brev 14 dec. 1747. 
2 Rådets resol. ay 10 maj 1748 antecknad å ständernas brev ay 
ovannimnda datum. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
