355 
brukliga lakterhygget ansag han emellertid vara skadligt. 
Han hoppades, att de fullmäktige skulle atertaga sin an- 
sökan, ty eljes ville han bevisa, att allmogens fullmäktige 
blivit eggade att göra denna ansökan och att Nystad 
aldrig drivit någon rätt borgerlig näring, utan endast för- 
ött landet. Slutligen omnämnde han, att allmogen genom 
bruket kunde förtjäna 30 000 d. kmt årligen och att han 
med svenskt folk låtit upptaga 8 ödeshemman. Deputa- 
tionen hänvisade för egen del till kommerskollegiets ut- 
talande, att skattebönder ej kunde tvingas att kola och 
vidhöll sina i protokollet av den 20 juli framställda åsik- 
ter. Den ansåg sig vara befogad att upptaga ärendet samt 
förordade anställandet av en ny undersökning! Stän- 
derna förkastade likväl på prästeståndets förslag de 
klagandes ansökan och uppmanade dem att klaga på 
vederbörlig ort ?. 
Av redogörelsen för dessa tre ärenden framgår, att 
deputationen, även när det gällde en konflikt mellan ti- 
dens skötebarn, industrin, och jordbruket, var mån om 
att bevaka jordbrukets intressen och i görligaste grad 
försöka skydda allmogen för övergrepp från bruksägar- 
nas sida. 
when ebet. dat. 21 juli 1747: 
2 RB. o. A. prot. 11 dec. 1747 (XVII s. 312); prästest. prot. 21 okt.; 
borgarst. prot. 13 dec.; bondest. prot. 30 sept. 1747. R. St. brev 
14 dec. 1747. Civilexp. reg. 1 mars 1748. Ärendet återupptogs sedan 
vid en lång följd av riksdagar. Se Tekla Hultin: Historiska upp- 
lysningar om bergshandteringen i Finland s. 168 ff. I nyssciterade 
arbete s. 174 säger förf. att ständerna ej hunno taga ärendet till om- 
prövning. Såsom av ovanstående framgår är detta emellertid ett 
misstag. Den av henne åberopade kungliga resolutionen av 1 mars 
1748 konfirmerar endast ständernas beslut. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 1. 
