362 
fragan split inom den eljes sa fredliga deputationen och 
hotade att alldeles spränga densamma. Stapelfragan, 
där dock sannolikt större enighet kunnat nås, blev icke 
av deputationen slutbehandlad, utan fick det förbliva 
vid det principiella uttalandet i deputationens allmänna 
betänkande, varvid även det bottniska handelstvånget 
utdömdes. Durchfartsproblemet kunde, såsom för litet 
berett, naturligtvis icke lösas, ehuru det tilldrog sig stort 
intresse. 
Man kan även här skönja en strävan att arbeta för 
hela landets bästa, men de enskilda intressena göra sig 
dock ofta starkt gällande. Särskilt är detta märkbart 
vid behandlingen av bondeseglationen och durchfarten. 
Isynnerhet visa städernas representanter en tämligen 
ohöljd egoism. Detta låg för övrigt 1 sakens natur, ty 
medan de övriga ståndens intressen i dessa frågor något 
så när sammanföllo, stodo de i strid med borgarståndets, 
som naturligtvis hårdnackat försvarade sina för det övriga 
samhället i många avseenden ofördelaktiga privilegier. 
Varken frågan om bondeseglationen, stapelfrågan eller 
durchfarten fick vid denna riksdag sin slutliga lösning. 
Striden om dem hade begynt redan mycket tidigare och 
avslutades först långt senare. Några direkta följder hade 
sålunda deputationens insats i dessa frågor icke. Övriga 
ärenden, som behandlats i detta avsnitt rörde mestadels 
enstaka städer eller enskilda personer och hade endast 
ringa bärvidd. 
Såsom av den nu avslutade redogörelsen framgår, 
hade finska deputationen under sin circa 9 månader 
långa tillvaro utvecklat en omfattande verksamhet. 
Antalet till densamma inlämnade handlingar kan upp- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
