15 
Ehuru salunda intet var avgjort i denna viktiga fraga 
ansåg konungen, med den sangviniska syn pa förhällan- 
dena, som var honom egen, ställningen dock nu sa fördel- 
aktig, att han infor krigskonseljen, d. 16 mars, forklarade 
sig besluten att bryta med Ryssland, även om England 
icke skulle lämna något understöd. 
Många bland konungens närmaste sökte varna honom 
för att oförberedd begynna kriget. Enligt fältmarskalken, 
greve Tolls åsikt, vilken han även inför konungen 
uttalade, kunde man omöjligen tänka på att endast med 
egna medel börja kriget, än mindre fullfölja ett krig mot 
Ryssland, varföre man av Turkiet borde, enligt den av 
honom uppgjorda beräkningen, såsom understöd fordra 
minst 4 mill. piastrar årligen, så länge kriget varade. 
Denna fordran gillades även av konungen varjämte 
ytterligare tillades en fordran på 1 mill. piaster under 
10 års tid. I rikskonseljen uttalade sig även statssekretera- 
ren för finanserna, friherre Ruuth i föreliggande fråga 
därhän, att man icke borde begynna kriget, förrän en del 
av de utlovade medlen erhållits. 
För rådgivarna Toll och Ruuth var alltså penning- 
bristen det huvudsakliga. skälet mot kriget. Men det gavs 
också andra omständigheter, icke mindre vägande för 
uppskov än penningbristen, och dessa betonades uttryckli- 
gen av cheferna för bägge flottorna, Ankarsvärdoch 
Ehrensvärd. De framhöllo flottornas stora brister, 
de saknade sålunda ett tillräckligt antal övade officerare, 
underofficerare, volontärer och båtsmän; tiden var även 
alltför kort för att de nyvärvade skulle kunna bibringas 
den utbildning, som krävdes för att få flottan i krigs- 
dugligt skick. Likaså saknade flottan totalt dugliga fält- 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
