40 
kännbarare skulle följderna av den bristfälliga utrustnin- 
gen göra sig gällande. Stora truppdelar, ja till och med 
regementen saknade nödig beklädnad, varfore, da fara 
för manskapets hälsa förelåg, hänsyn härtill måste tagas 
vid deras kommendering och placering, 
vilket i väsentlig 
grad komme att influera på truppernas rörelser och fram- 
gången av de militära operationerna. 
Sålunda ser sig hertig Karl tvungen att d. 17 sept. 
1788 från högkvarteret i Lovisa utfärda en generalorder 
till v. Platen rörande Elfsborgs regemente, vari säges, att 
då detsamma anmält, att i följd av manskapets »utnötta 
beklädnad» och då de äro »alldeles utan kappor med 
mera» samt således »eij längre med hälsans conservation 
kunna uthärda» om de icke erhålla en fördelaktigare station, 
så anser hertigen det vara bäst att så fort som möjligt låta 
nämnda regemente få ombyta kvarter och stånd med 
Nerkes och Wermlands regemente, till dess de framdeles 
få intaga sina vinterkvarter"). 
I den omtvistade frågan, huruvida den starka positio- 
nen vid Högfors skulle bibehållas eller övergivas, bidrog 
nog även manskapets dåliga utrustning till att fälla utsla- 
get, som lydde reträtt. De flesta, uttalade sig för det 
senare alternativet, bland dem J. Hermansson, som 
ansåg att armén skulle gå under, om den stannade på 
fientligt område, »utan kläder, skor, täcken, kappor och 
lägerhalm» ?). 
Vid mönstring med Södermanlands reg. d. 14 sept. 
1788 befunnos de flesta munderingspersedlarna, i Synner- 
1) Stockholms Krigsarkiv. Kriget 1788—1790. 
2) C. T. Odhner. Sveriges Politiska Historia under Gustaf ITT:s 
regering 1905, p. 133. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
