54 
Då regementena redan för transport av trossen och pro- 
vianten hade stort behov av hästar, var det högst nöd- 
vändigt, att vid truppernas placering hänsyn även skulle 
tagas till bete och furage på platsen, vilket på många ställen 
icke ens för penningar stod att erhålla. Var det redan 
svårt att för manskapet anskaffa de för deras existens 
nödiga behoven, så var detta än mera fallet, då det gällde 
furaget för arméns hästar. 
Överste: Gerhard Drufva, som synes hava 
beordrats ‘att undersöka furagetillgången inom alla för- 
delningar samt att där brist var rådande söka avhjälpa 
densamma, skriver från Strömfors d. 25 jan. 1789 i den 
rapport, som han efter slutfört uppdrag insänder till 
Meijerfelt, att såväl officerarnas som artilleri- och dragon- 
hästarna, både inom centern och vänstra fördelningen, 
befunnos vara »aldeles utan Foder, sedan det ifrån Lovisa 
för sednaste Fourageringar ej stadt att erhållas.» Vill- 
radig om:vad han skulle företaga sig reste han ytterligare 
till högra fördelningen, där han »fandt samma usla situa- 
tion, (och) som ej tiden lemnade mig långt radrum at 
raisonera, då creaturen stodo utan all tillgång af Hö», så 
var det, säger han, en lättnad, då han av löjtnanten von 
Schultz erfor, att Meijerfelt redan tidigare hade till- 
statt Schultz att uttaga furage där det fanns, varför han 
skyndsamt expedierade efterföljande order, som han ansåg 
sig skyldig att till Meijerfelt inrapportera: »Som af någon 
hendelse Kongl. Maijest:s och Cronans hästar för mo- 
menten äro utan foder och (för) att förekomma det de ej 
durch crevera, behagade Herr Majoren i så fatta omstän- 
digheter, det af den, där dett finnes i gode mäns närvaro 
Bidrag t. känned. af Finl. 
